Tony, tager du den?
–Hallo? –Tony, det er mig.
Du må ikke lægge på.
–Hvorfor ringer du her? –Tror du, jeg har lyst til at ringe?
Jeg tror, du er fuld. Jeg kan lugte vodkaen.
Råb ad din søster. Der er gået en uge og min kusine har ikke fået sit ben.
–Hvad vil du have, jeg skal gøre? –Tony... Jeg savner dig.
–Kan du ikke kommer herover? –Du skal ikke ringe hertil igen.
–Har min yndlingspatient været der? –I morgen.
Hvordan går det?
–Ikke nu, Richard. –Gid du ikke havde taget ham igen.
–Jeg tog også dig igen. –Ja.
Du begynder at behandle ham, og vi genoptager vores forhold.
Han havde et gennembrud i sidste uge.
–Brød han gennem nogens kæbe? –Du har ret. Jeg spilder min tid.
Jeg bør tilslutte mig den italiensk–amerikanske boykot –
–og redde verden fra... Hvad er det i denne uge?
Gangstere?
Bare tanken om, at ABC har villet producere det stereotype ævl...
Vi er en reklame for det amerikanske eksperiment. Vi klarede os godt.
Jeg vil ikke betragtes som bølle, fordi mit navn ender på en vokal.
Undertrøjer, højtråbende...
Hollywood giver disse sociopater en storhed i skikkelse af Al Pacino.
Han er ekspert i det, Jen. Fyren narrer dig.
Føj mig, Richard. Det tænder jeg på.
Fortæl mig om gennembruddet. Du sagde, at intet ville trænge ind –
–hvis det truede den indre kapsel, hvor han skjuler sin kriminalitet.
Det bekymrer mig, at du ikke ser det. Tvangsindlæg ham. Han er farlig.
Du ryger ind, hvis kyllingen ikke kommer i ovnen.
Nyt tøj?
–Det klæder dig. –Har du din logbog med?
–Min logbog? –Du skulle føre journal.
Jeg bad dig skrive alle angstanfald ned og minder om tidligere anfald.
Mine forældre og slagterbutikken. Det var...
–Interessant. –Har du tænkt over det?
–Hvordan får man tid... –Til at blive rask?
Min mor er død. Jeg har ikke haft et anfald siden.
Du har før gået måneder uden.
Konflikterne, der forårsager dem, og din depression ligger dybt i dig.
–Er du lykkelig? –Er jeg lykkelig?
Det er ikke engang...
Jeg er ked af, at jeg ikke tog listen med.
Jeg tager den med i næste uge.
–Vil du inddrage din kone i det her? –Her? Carmela?
Det var dig, der bad om en mere intens indsats.
–Det ligger ikke i kortene. –Lad os være ærlige.
Du forlangte mere af mig. Helt i orden.
–Men du gør ingenting. –Jeg ved det godt. Fortiden.
Men der sker ting i mit daglige liv, som kræver handling her og nu.
Jeg har nogle bekymringer over min søn.
Han undgår alt, der kræver en indsats. Måske får han det fra mig.
Han er begyndt at spille football. Men Carmela bærer sin del af skylden.
Hun forkæler ham...
Richard havde ret. Jeg har ladet mig charmere af en sociopat.
–Hvorfor hørte jeg ikke efter? –Hvad tror du?
Hvorfor afviste jeg Richard?
Mit liv er et skoleeksempel. Gift med en mand, der er ti år ældre.
Selvfølgelig vil Richard være beskyttende og patriarkalsk.
Og så afviser jeg ham, fordi han er det.
Der er intet galt i at ønske sig tryghed.
Richard har ret. Jeg burde få Tony Soprano... Pis.
Jeg troede, det var ham den anden, man hører om. Augie Aprile.
–Tænk, at jeg afslørede hans navn. –Hvorfor gjorde du det?
–Ved Richard, hvem det er? –Han har vist set det i min kalender.
Det er derfor, han er så stejl. Fordi Soprano er højt oppe i systemet.
Hvis han var en af soldaterne, ville du så afvise ham?
Elliot, dit ordvalg...
Du ved, at psykoterapi ikke har den store effekt i behandling af angst.
Du har givet ham medicin. Han har fået den indsigt, han kan kapere.
Send ham til en adfærdspsykolog.
Janice!
–Jeg var nede og rydde op. –Hvornår har du skiftet låsen ud?
Sekundet den brintede ukrainer var ude.
Læg dig ikke ud med russerne.
Hun kan få sit ben, når jeg får mors pladesamling.
–Du havde gjort det samme. –Hendes kusine ringer hjem til mig.
–Miss Petrograd Karburatorfabrik 87? –Jeg kan ikke have det.
–Giv hende benet. –De plader er også dine.
Trist, at du er ligeglad.
De gamle album... De er en åben dør til mors sjæl.
Jeg laver et dokumentarprogram.
2. Verdenskrig–generationens musik. Eksemplificeret af mor.
–Du vil sælge dem over internettet. –Jeg har travlt.
Ja. Med at rydde op i kælderen. Bare du finder guldminen.
Få dig dog et job.
Som om du ikke selv står på spring for at flå det hele fra hinanden.
Åh, Janice...
Er du færdig? Jeg skal mødes med en ven i træningscentret.
Har du en kæreste?
Ved du, hvem der bliver en lækker sild? Meadow Soprano.
–Se ham live op. –Jeg har kendt hende fra vi var børn.
Apropos... Jeg hører, du begik røveri sammen med Moltisanti.
Jeg manglede penge. Mor ville ikke betale.
Jeg siger det ikke til hende.
Hør nu her. Jeg gør mig stor umage her.
Du har det svært med, at jeg er fyren, din mor går ud med.
–Går ud med? –Du skal ikke blive vulgær.
Det var...
Det var hendes idé... middagen her. Ikke, at én samtale løser noget.
Jeg er her for at undgå hendes hyleri.
Træningscentret?
Jeg har lige et ærinde på vejen.
Min svoger er bortrejst. Han sagde, du vidste det.
Bashir fortalte din mand, at betalingen er forsinket –
–fordi vi har haft bøvl med vognene.
–Ingen har talt med mig. –Han sagde, du var indforstået.
–Samler I på mine ruter, betaler I. –De er kun dine, fordi du siger det.
Betvivler du en forretningspraksis, der går 70 år tilbage?
Ralphie dog!
Jeg burde proppe en shishkebab op i røven på dig.
–Hvorfor provokerer du mig? –Den unge buk der...
Han vil kneppe din kone sønder og sammen.
–Din sortsmudskede satan! –Hvad kaldte du mig?
–Blander du min kone ind i det? –Læg det.
–Tag battet. –Slip.
–Ramte han dig? –Røvhul!
Giv ham tørt på. I fjæset.
Sådan. Vis ham skrivebordet.
Du må lære at styre din vrede.
–Forbandede racist. –Hvorfor gør du det her?
Sådan går det, når man bruger et baseballbat.
Lad os gå, knægt.
–Ja? –Ginny? Det er Tony Soprano.
Hvad er der galt med mig? Jeg står i flytterod.
Kom ind. Så kalder jeg på John.
John! Kom herned. Du har en gæst!
Halløjsa. Den italienske velkomstkomité.
Til dig, din røv. Carmela har noget med til Ginny til indflytterfesten.
De kalder det "Den dejlige stue". Hvad er så dejligt ved den?
Vi har en dagligstue lige derhenne.
–Jeg vidste ikke, I ville til Jersey. –Ginny ville være nær sine søstre.
Vi sad med Carmine en hel aften, og du sagde ikke et ord.
Carmine er ikke vild med det. Men der er kun en halv times kørsel.
Hvorfor fortalte du ikke mig det? Jeg får det at vide af andre.
Er du blevet tolder?
Og jeg har jo allerede lejligheden i Point Pleasant.
–Du skulle have sagt det. –Det gør jeg nu.
Jeg skal bare bo her. Jeg agter ikke at stikke snablen i.
Der er vores familie og Soprano–familien.
Må jeg se resten af rottereden?
Du kan give mig en hånd her. Jeg er på fremmed grund.
Men dog, hvem har vi her?
Hvor mange napolitanere skal der til at skrue en pære i?
Lige nu er der kun stearinlys, fordi paven sidder på det marked.
Den var god.
–Du må gerne få den. –Den kan ikke oversættes.
Tony, jeg tager mig en kop cappuccino.
To tusind af dem er mine. Sandaben på 17. trækker tiden ud.
–Så hans bror ryger på hospitalet. –Han sagde et meget grimt ord.
Hvorfor tog du Jackies søn med?
Han skal se den virkelige verden. Han er 23, og han bor stadig hjemme.
Så han kan holde øje med vatpikken, der knalder hans mor.
Uanset hvor sød jeg er ved ham, så hader han mig.
Jeg har en datter på den alder. Jeg fatter heller ikke en brik.
Det hårdeste er at være forælder. Hårdere end det andet, vi laver.
–I mit første ægteskab... –Ralphie, jeg har kedeligt nyt.
Jeg indsætter vores ven derovre som capo.
Nej, nej.
–Gigi? Det mener du ikke. –Beklager.
Det lort med araberen... Jeg gik amok, men jeg ordner det.
–Det er ikke det eneste. –Sig sandheden.
Du vil have en mand til at udspionere Apriles sjak.
Ja. Men det burde ikke være nødvendigt.
Du har nogle kedelige tendenser. Det har jeg også.
Men dit kompagniskab med Joe Brooklyn... Helt i skoven.
–Det skæpper godt i din kasse. –Det er min beslutning.
Du almægtige, Tony. Vi omgås privat.
Det her er forretning.
Se. Den er slukket.
–Jeg har tænkt over dit terapiforløb. –Det er dig, der er lægen.
Jeg tror, du er klar til at gå i adfærdsregulerende terapi.
Skal jeg tale med en anden?
Er det på grund af det, der skete sidst?
Beklager, men det er svært at tænke på de ting.
Det tog mig en evighed at huske, at det var sket.
Du er sgu utrolig. Jeg beder dig om at blive konkret –
–og så snart det bliver svært, verfer du mig af til en anden.
Jeg præsenterer muligheden for dig. Det er noget, du kan tænke over.
Jeg tager noget lekture med om adfærdsregulerende terapi.
Ja, Richard, han var her tidligere. Ja, vi talte om adfærdsterapi.
Det kunne du måske.
Jeg afslutter terapien, når tiden er moden.
Richard, jeg er på vej ind i p–huset, så nu ryger forbindelsen. Vi ses.
Hold kæft. Bliv stående.
Hold så kæft. Jeg har en kniv. Jeg flår dig.
Hjælp!
–Slip mig! –Hold kæft!
Du får alle mine penge.
–Nej, nej! –Hold kæft.
–Stop. –Af med trusserne.
–Jeg vil kneppe dig, kælling. –Nej!
Hold så op!
Hun er næsten færdig. Vi skal bare have et par skrab mere.
–Åh gud, Jen. –Richard.
Du kommer over det.
Jeg troede, mit ben var brækket, men det er bare slemt forstrakt.
Åh gud.
–Det svin. –Har du hørt, at de har fanget ham?
Vi har pågrebet en, der svarer til signalementet.
Han nægter, men han havde hendes Palm Pilot. Siger, han fandt den.
Det er kriminalassistent Piersol.
Det her kan ikke beskrives. Det er overvældende.
–Den satan. Hvem er han? –Jesus Rossi.
Han bor i Elizabeth. 28 år. Hidtil ren straffeattest.
–Rossi er et italiensk navn. –Hvad mener De?
Jeg hørte, han var puertoricaner.
–Jeg vil gerne have et bad. –Jeg er snart færdig her.
–Mor. –Jason.
Du godeste! Hvad har de røvhuller gjort ved dig?
–Jeg skal nok komme mig. –Jeg slår de svin ihjel.
–Jason... –Rend mig, far!
Verden er én stor kloak! Der løber vilde dyr rundt i gaderne.
–Og de vinder! –Politiet har pågrebet fyren.
–Giv mig fem minutter med svinet. –Din mor har ikke brug for den slags.
Vent udenfor. Jeg kommer om lidt.
–Hallo? –Må jeg tale med Anthony Soprano?
Ikke lige nu. Hvem taler jeg med?
Det er Jennifer Melfi. Er det mrs. Soprano?
–Ja. Hvordan går det? –Det er derfor, jeg ringer.
–Jeg må aflyse aftalen på tirsdag. –Det er vel ikke noget alvorligt?
–Et biluheld. Men jeg har det fint. –Kom De noget til?
Det gik værst ud over mit knæ, men jeg er klar om et par dage.
Jeg skal nok sige det til ham. Pas nu på Dem selv.
Tak, det skal jeg nok. Tak, fordi De vil give ham beskeden.
Det må være et specielt ægteskab.
Kate, det er Jennifer Melfi. Jeg ved, du ikke kan tåle at tale i telefon –
–men jeg må aflyse aftalen.
–Sige hvad til ham? –Det var din terapeut.
Du kan da annoncere det i radioen. Find noget støv.
Et biluheld. Hun aflyste jeres aftale.
–Har hun det godt? –Det er gået ud over hendes knæ.
–Hendes knæ? Hvad skete der? –Det sagde hun ikke.
Bare hun ikke skal sys. Knæet har svært ved at hele.
Det kan give grimme ar.
Knæskader kan være alvorlige. Det kan give ledbetændelse.
–Spørg Joe Namath. –Ellers tak.
Hør her...
Sidste gang nævnte hun muligheden af, at du tog med derind.
Så du får lidt idé om anfaldene...
Vores hjemmeliv.
–Den slags. –Helt i orden.
Men ikke nu. Hun er sygemeldt.
–Har de ringet? –Nej, ikke endnu.
–Jeg troede, de ville have ringet. –De ringer, når vi skal komme.
Jeg ringer til dem. Hvor er kriminalassistentens kort?
De sagde, de ville ringe. Jeg vil ikke ulejlige dem.
Du skal ikke bare vente her. Jeg ringer til dem.
Hej. Kriminalassistent Piersol?
Jeg skal vente.
Er hun det? De kan måske hjælpe mig. De taler med dr. La Penna.
Jeg ringer for Jennifer Melfi. Voldtægten.
Piersol skulle ringe, når vi skulle komme og pege ham ud.
–Hvorfor ikke? –Hvad sker der?
Det er jo forrykt.
–Hvad er der sket? –Piersol har flyttet afdeling.
–Det sagde hun intet om. –Har I ladet ham gå? Er I sindssyge?
Ja, jeg er nødt til at være så grov.
Det rager mig en høstblomst, om De er ked af det. Ja, gør det.
I har ikke hørt det sidste fra os. Jeg kontakter min advokat. Idiot.
–Hvad er der sket? –De lavede en procedurefejl.
–De måtte lade ham gå. –Procedurefejl?
Beviserne blev forlagt... Jeg ved ikke, hvad fanden de tumper lavede.
Jeg kan identificere ham.
Det er noget juridisk. De er nødt til at lade ham gå fri.
Det er umuligt. Du må have misforstået det.
–Jeg vil ringe til dem. –Jeg har fortalt dig, hvad han sagde.
Før eller efter du blev grov? Giv mig telefonen.
Godt. Jeg ringer.
Kriminalassistent Lindheim, tak. Ja, jeg venter.
Nu er det en ny strisser.
Det er Dick La Penna. Undskyld, at jeg hidsede mig op...
–Må jeg få telefonen? –Et øjeblik.
Hallo? Undskyld, men jeg forstår ingenting.
Jeg ved ikke, hvad I har gjort, men jeg kan identificere ham.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Jeg er målløs.
De...
De måtte lade ham gå, fordi de begik en procedurefejl.
Hvad skal jeg gøre?
Du skal have en, der følger dig til bilen om aftenen.
–Hvad skal det betyde? –Det sagde voldtægts–rådgiveren.
Den slags overfald finder ofte sted i øde parkeringshuse.
Du synes, det er min skyld. Du lægger skylden på mig.
Hvor tit har jeg bedt dig ringe til vagten, når du gik sent?
–Det var ikke sent. –Det her gavner ikke.
Hør så her. Hvis jeg ikke havde talt i telefon med dig –
–ville jeg måske have set fyren på trapperne.
–Men du er besat af min patient. –Er det nu min skyld?
Du skulle have set dig selv, da du hørte –
–at den lort, der voldtog mig, havde et italiensk navn.
Jeg blev overrasket. Du havde sagt, han var puertoricaner.
Hvad forskel gør det? Er du så flov over din baggrund –
–at enhver misgerning begået af en italiener skader dit selvværd?
–Det er helt hen i vejret. –Alt handler om dit selvværd.
Måske har du ikke nok.
–Jennifer, hold nu op... –Rend mig, Richard.
Jen!
–Hvordan tog Ralphie situationen? –Han logrede.
Han opførte sig, som om det var hans idé at gøre mig til capo.
Hvad ellers? Tony skar ham ned.
Klogt gjort. Men du kommer nok til at høre for det.
Vi talte mest om Johnny Sacks flytning.
Ginny har brug for et større hus.
Hun har brug for sit eget postnummer.
Jersey er en lille stat. Når hun flytter ind, risikerer den at vælte.
–Jeg kan godt lide en fyldig kvinde. –Hænderne bliver væk i hende.
Hun har spaghettisovs i årene.
Når hun er på camping, må bjørnene gemme deres mad.
Når Ginny flytter røven, må hun gå to gange.
To fyre kan bolle hende på samme tid uden at mødes.
Johnny!
Bolle hvem?
–Hvad griner I af? –Vi talte om en af pigerne.
Bestiller I ikke andet end at tale om sild?
Jo, vi lægger kartofler. Velkommen til have–staten.
Følger I ikke med i nyhederne?
Det er ude over alt, I dummernikker. Det er lige der. Skru op.
Nemlig. Efter mange års planlægning er der godt nyt for Newark.
På flodbredden bekendtgjorde rådmand Zellman i dag –
–at de første 25 millioner dollars er på vej...
25 millioner!
Newark og dens flodbred skal atter stå med fordums tiders pragt.
I 2003 vil dette oversete stykke flodbred –
–summe af liv med boliger, filmstudier og parker.
En base, der skal hvile økonomisk i sig selv.
For Newark Museum for Videnskab og Transport til 100 millioner –
–vil gøre denne strækning til den helt store attraktion.
Han er sgu alle pengene værd. Alene kontrakterne på det indvendige.
Jen, må jeg komme ind?
Undskyld.
–Jeg er så frustreret. –Det er vi begge.
Jeg vil bare finde svinet og myrde ham.
Jeg kunne, og jeg ville. Men det er umuligt.
For så ville jeg ryge i fængsel. Så tåbeligt er det skruet sammen.
Det ved jeg godt.
–Du sagde Satriale's klokken et. –Nu ved du, hvordan det føles.
Jeg ved, hvorfor jeg er her, og jeg undskylder. Det sker ikke igen.
Jeg bad dig passe på Jackie junior.
Han skalle ikke rodes ind i noget. Alligevel var han med i et røveri.
Han var kun chauffør. Jeg har sagt undskyld.
Han var god. Han pissede på sædet, men han opførte sig godt.
Hold ham udenfor.
Han bad om at være med. Han er kronprinsen.
Han skal ikke involveres. Det lovede jeg hans far.
–Men det er godt nok til mig? –Det sagde jeg ikke.
Sagde du ikke, at det er godt nok til mig, men ikke til lord Knaldbuks?
Han egner sig ikke til det. Han er ikke som dig. Som os.
Børnene i dag keder sig. De er forkælede.
–Jeg gav hans far et løfte. –Hvad lovede du ham?
Jeg ved ikke... Jeg var hans bedste ven.
–Gør det nemt for mig. –Jeg har et ærinde i Nutley.
Kom her.
Jeg elsker dig. Du er en god knægt.
–Lille lord Knaldbuks? Hvem er det? –Jeg tror ikke, det er et tilnavn.
Hej.
–Kom indenfor. –Du godeste.
Hvordan ser den anden ud?
Det har da været voldsomt. Hvad skete der?
En, der overså et stopskilt. Det er den slags, der sker.
Jeg kender en pige med kun ét ben. Frygteligt.
Sidste gang talte vi om adfærdsregulerende terapi.
Jeg har taget noget med, du kan kigge på.
"Mærk frygten, men gør det alligevel."
Titlen lader noget tilbage at ønske.
Det var bare din...
Det er i orden. Undskyld.
–Skal jeg... –Jeg blev bare forskrækket.
–Måske er du gået i gang for tidligt. –Det er bedre at være beskæftiget.
Jeg har det fint.
Jeg sætter pris på din omtanke.
Det er det, der er galt med verden.
Man kommer uskyldigt kørende, og så er der en, der smadrer ind i en.
–Man kan ikke kontrollere alt. –Men man kan blive sur.
Og hvad så? Gå amok?
–Vreden skal ud, hvor den hører til. –Du har angstanfald.
De kommer, når følelser af vrede eller hævn overvælder en.
Adfærdsregulerende terapi kan lære en at kontrollere de ting.
Hvordan får man folk til at makke ret?
Sig til din mor, hun altid kan låne den.
–Hvordan gik din fætters fest? –Det var bare larm.
Jeg kendte ikke bilen i indkørslen. Har du fået ny bil?
Hvor er hætten til samovaren?
–Vil du have noget? En cola? –Ellers tak.
Jeg hørte, at Ralph blev forbigået.
–Hørt om hvad? Hvem? –Det var sikkert et smart træk.
–Jo tættere jeg kommer på ham... –Det rager ikke dig.
Du skulle gå på college. Og så hører jeg en masse lort fra Chris.
–Du har ikke talt med Chris. Pis. –Jo. Jeg gav din far et løfte.
Gør det ikke svært for mig. Jeg har en søn, der tager livet af mig.
Jeg er hjemme! Mor!
–Jackie, hvad laver du her? –Jeg venter på dig.
–Hvad med mig? –Jeg skal bruge 200 dollars.
–Mine penge er altså gode nok? –Jeg ser frem til at blive uafhængig.
Jeg har afrikansk–amerikanske venner.
Ven? Under et tæppe på min sofa foran fjernsynet sammen med dig?
Meadow, hvornår er du kommet?
–Hils din mor, Jackie. –Kom til byen. Så spiser vi sushi.
–Jeg sladrer ikke om niggeren. –Bare husk, hvad vi talte om.
Kylling–avocado wrap. Uden dressing. Og en cola.
En nummer tre, dressing ved siden af.
Tak.
Månedens medarbejder Jesus Rossi
Undskyld. Vent lige.
Slip mig. Slip mig dog, for satan!
–Bare giv os benet, og vi er gået. –Hvilket ben?
Nu skal du passe på.
Ved du, hvem jeg er? Hvem min bror er?
–Mor? Hvem? –Morderiske slyng...
De plader var et minde om min mor. Hvad betyder de for hende?
–Er I virkelig så ufølsomme? –Det er dig, der er ufølsom.
FARE STÆRKSTRØM Ring til NJGE før gravearbejde
Åh gud! Hjælp mig!
Jeg var så lettet. Jeg følte mig tryg for første gang, siden det skete.
Bestyrket. Og sodavandsautomaten?
Min skyldfølelse over at udsætte mig selv for fare.
Jeg har læst om fyren på bryllupsrejse –
–der rokkede automaten, så den faldt ned over ham og slog ham ihjel.
Men hunden... Det ved jeg ikke.
Den forbudte del af din psyke. Morderisk raseri.
Ja, men først troede jeg, den var ude efter mig.
–Der stod "fare" på døren. –Nej.
Der stod "Stærkstrøm. Kontakt NGJE før gravearbejde".
–New Jersey Gas og El. –Var Richard med i alt det?
Nej.
–Du milde. Hunden. –Hvad?
En rottweiler. Stort hoved, brede skuldre.
Direkte nedstammet fra de hunde, romerne brugte som vagthunde.
–Jaså. –Og gravearbejdet?
Hvem fordyber jeg mig i, og hvem er farlig?
Hvem kunne jeg få til at flå det svin i tusinde stykker?
Ved du hvad? Jeg har aldrig haft det bedre –
–end da jeg så det svin trygle og bede og skrige for sit liv.
For retssystemet er ad helvede til.
Richard har sat sin advokat på sagen til 300 dollars i timen.
Mens månedens medarbejder–svin går frit rundt, og hvem skal hindre det?
–Jennifer... Civilisationen... –Bare rolig.
Jeg bryder ikke samfundets spilleregler.
Men der er en vis tilfredsstillelse i at vide –
–at jeg kunne få den skiderik kvast som et kryb. Hvis jeg ville.
Hvad er der sket?
Janice?
Jeg kan ikke køre bil. Og de brækkede tre ribben.
Hvad sagde jeg? Jeg sagde, at du ikke skulle lægge dig ud med de folk.
Jeg skulle have været gift på dette tidspunkt i mit liv.
Manden, jeg elskede, døde.
Det her var lige, hvad jeg havde brug for. Tak, Janice.
De bankede min søster.
Jeg er nødt til at hævne det. Der er altid noget med dig.
Hver gang du ringer, ved jeg, det kommer til at koste. Tid. Penge.
Du gør aldrig mit liv lettere.
Jeg stjal en kvindes kunstige ben. Hvornår blev jeg sådan?
–Vil du virkelig vide det? –Da Richie døde.
Før da fungerede jeg på et meget højt niveau.
–Der er kun én vej for mig. –Jaså.
–Gud. –Kan du se, hvad jeg mener?
Alt dit sjælesøgeri... Det er altid på min regning.
Jeg har nået bunden, Tony. Men det er mærkeligt.
For jeg føler mig genfødt i Herren.
Jeg bad en bøn til Gud.
Jeg bad ham om at tilgive Svetlana det, hun har gjort.
Janice, det her har jeg hørt før. Vishnu, Richard Alpert –
–og coyote–ånden. Og ved du, hvad det altid betyder?
Bøvl for alle os andre.
Så tag dit tøj på. Jeg mener det. For jeg skal af sted.
Jeg overgiver mig fuldstændig til Gud.
Hvis dette er bunden. Hvis ikke...
De må gerne gå. Regnskabskontoret vil tale med Dem.
Carmela.
–Smuk som altid. –Dette hus...
Du har et.
Ét er at flytte til Jersey, men mindre kunne have gjort det.
Min skide kone.
Mine herrer... "Det, vi gør i livet, giver genklang i evigheden."
–Han er besat af "Gladiator". –Det er en fantastisk film.
"Styrke og ære."
Scotch og soda. Hvis du alligevel skal i baren.
J&B, ikke?
–Hvad har det her sted kostet? –Jeg er sgu da ligeglad.
Haven må have kostet 150.000. Og vedligeholdelsen...
Ejendomsskatter.
Skatter! De skulle bruge pengene på lufttrafikken.
Bekæmpe terrorisme.
Hvad med stadionulykken i Zimbabwe? Fandens fodbold.
Manglen på faste pladser er altid et problem.
Du bruger ikke stok mere.
Jeg har lavet min liste.
Jeg har endda købt en notesbog.
Godt.
Og jeg har tænkt på din idé med adfærdsregulerende terapi.
Du har måske ret. Jeg kunne godt bruge hjælp til nogle ting...
Og hvis det kan hjælpe mig, så bør jeg gøre det.
–Nej. –Er du sikker?
For jeg har haft en fornemmelse af, at du gerne ville af med mig.
Hvad er der galt?
Hvad har jeg gjort?
Hvad er der galt?
–Hvad er der galt? –Sæt dig derover.
Gør det nu. Det er bare mit knæ.
Fortsæt, hvor du slap.
Hvad er der? Vil du sige noget?
Nej.